FAR TIL FIRES VILLE FERIE
– Det er de siste, hva? – Hva?
– Er det de siste? – Det er Søs også.
– Men før du sier noe... – Nei, hør her...
Den diskusjonen takler jeg ikke. Det der inne gjør meg vannvittig.
Ja, men vi skal jo til Vadehavet. Det er en badeferie.
Jeg vet at det er veldig irriterende med den fjernvarmen.
Men så er det jo fint at vi skal på ferie.
– Skal vi klare oss med halvparten? – Halvparten?
Søs' ting kan være i onkel Anders' bil. Han kjører jo alene.
– Hallo! – Nei, ok. Bare glem det.
– Hjelper du meg litt, gamle gutt? – Ja.
– Hjelper det? – Ja. Takk.
Så! Jeg hadde blitt gal hvis vi måtte bli ei uke i det bråket.
Stikker dere over til fru Sejersen og henter nøkkelen?
– Sistemann er ei hengerumpe. – Du tjuvstarter!
Nei, dere to. Hvorfor skal dere alltid konkurrere?
– Skjedde det noe? – Nei, blås i det.
Tusen takk for at vi får låne sommerhuset ditt.
Peter kommer også dit.
Hvis det ikke var for deg, hadde vi nok ikke kommet av gårde i år.
Fjernvarmen tok pengene til sommerferien.
– Så tusen takk, fru Sejersen. – Det er jeg som skal takke.
Nøkkelen ligger under matta. En siste ting!
– Pass på den grå dama. – Ja... Takk, fru Sejersen.
– Den grå dama? – Du kjenner fru Sejersen...
– Hei, onkel Anders. – Hei sann, Lille Per.
– Lille Per, er det deg? – Ja. Kan du se oss?
– Hvor? – Se ut av vinduet.
– Ja, der er du jo, Lille Per! – Er ikke walkie–talkien smart?
– Det er som en håndfri telefon. – Walkie–talkie?
– Nå er du håndfri, onkel Anders. – Nei, er jeg håndfri?!
Der kan man se.
– Pappa? – Nei! Se på onkel Anders.
– Anders! – Det er kult med håndfri.
Anders, se opp!
Ja... Dette er så Vadehavet. Det har de ikke forandret på.
Kan man bare komme til øya to ganger om dagen?
– Ja, for veien blir oversvømmet. – Landeveien blir til vannveien.
Her i min gamle tidevannstabell kan man se når man kan komme over.
Ja, la oss nå se.
Ja! Det er nå. Følg meg.
Jeg kjører med deg, onkel A. Sistemann er ei hengerumpe.
Pappa, kom da. Jeg gidder ikke være ei hengerumpe.
Ta det rolig.
– Oi, nå er de andre allerede borte. – Det er jo ikke en konkurranse.
Vi må huske å nyte turen.
– Så fint det er. – Ja, det er det, Per.
Men også farlig, for tidevannet skifter sånn. Bom.
Så er det høyvann. Mange tyske turister blir fanget i vannet.
Hei, hei.
– Hei, hei! – De lokale er veldig flinke, hva?
Pappa, var ikke onkel Anders' tidevannstabell ganske gammel?
– Den er nok fra hans skoletid. – Det forandrer seg en time hver dag.
– Det er ikke sant! – Hvor er veien, pappa?
Den var der like før. Men det er jo bare rett fram.
Dette her skjer bare ikke!
Pappa, det kommer noen.
– Was machen Sie? – Vi er danske.
Å. Det er livsviktig at dere blir på veien.
Det er vanskelig å se veien for den er borte.
Når du sitter fast i søla har du kjørt av veien. Bli ved bilen.
Ellers kommer den grå dama, og da kan dere drukne.
– Har du ikke hørt om den grå dama? – Jo, jo. Selvfølgelig.
– Pappa, drukner vi? – Nei, Per. Vi er jo inni bilen.
Nå er vi skikkelige tyskere. Ikke sant, pappa?
– Nå, der er dere endelig. – Mie, du er ei hengerumpe.
– Ole, ikke mer av det der. – Du verden så stort hus!
Det er annerledes enn jeg hadde forestilt meg.
– Det er ikke fru Sejersen–aktig. – Det er jo smart.
Peter blir så imponert.
– Lå ikke nøkkelen under matta? – Kanskje den er blitt stjålet?
Fru Sejersen glemmer ofte ting.
– Ja, heldigvis. – Heldigvis at hun glemmer ting?
Ja, for hun har også glemt å lukke vinduet.
– Der kan jeg ikke klatre opp. – Nei, det kan du ikke!
Du må bruke stigen.
Takk, onkel Anders. Godt sett.
Fru Sejersen!
Nei!
"Det Tause Vitnet"! Nei! Den siste i serien!
Deg har jeg lett lenge etter.
Åpner du ikke døra, gamle gutt?
Se hva jeg fant.
Fru Sejersen har hele serien! Og den har jeg bare lett etter.
Det er jo som å bo i et interiørblad.
– Visste dere at det er jacuzzi? – Nei.
Det blir den beste ferien noen gang. Peter skal bare...
Kan man ta bomba i en jacuzzi?
Bomba?
Man løper alt man kan og hopper oppi med et kjempeplask.
Nei, ikke bomba i jacuzzien. Det kan du gjøre ute i havet.
– Hallo! – Hallo.
– Sprechen Sie tysk? – Hva gjør dere her?
– Vi har ferie. – Og nyter det gode liv.
Vil dere omgående forlate hjemmet vårt? Ut, ut!
Du har gått feil. Vi har lånt dette sommerhuset av fru Sejersen.
– Fru Sejersen? – Det er hun merkelige der borte.
Jeg vet vel hvem den åndssvake sigøyneren er.
Der borte? Så dette er ikke...?
Unnskyld! Jeg trodde... Det var fordi... Unger, pakk sammen.
Det har simpelthen skjedd en misforståelse.
Unnskyld. Denne er også din. Den er faktisk veldig spennende.
– Ja, farvel! Og på gjensyn. – Det skal vi nok ikke regne med.
– Ha det. – De har spist all maten vår.
Har du sett det?
– Dette er mer fru Sejersen–aktig. – Det er mye koseligere.
– Det er et sommerhus med traktor. – Det er en gammel Ferguson.
Så kult.
– Nøkkelen lå under matta. – Det mener dere ikke!
Jeg har sendt Peter bilder av alt det kule.
Det er ikke kult. Det er bare smart.
Nå skal dere se, unger.
Nei!
– Det er plass til alle. – Jeg vil sove her.
Se på dette. Se på den utsikten, unger.
– Du verden. – Her er alt bare gammelt.
– Er du ok, Søs? – Så hjelp meg opp, da!
– Kom igjen, Ole. – Kutt ut å le.
– Kult. – En gammeldags dass.
Å, det er så hyggelig.
– Ulovligheter! – Er du ok, onkel Anders?
Ja, ja. Der er jo rikelig utluftning.
Ja, ja, ja.
Man skal nyte det gode mens man har det.
Dette er livet.
Jeg skulle bare ha krimboka fra det andre huset, så var det perfekt.
Dette blir verdens beste ferie. Og så tenker du på en krimbok!
– Kan vi rekke å male innen i morgen? – Glimrende idé.
Ta det rolig. Hvorfor vil du male?
– Er det fordi Peter kommer? – Nei da... Eller jo. Litt.
Peter er for flott til å være kjæreste med en som bor her.
– Peter kommer ikke i morgen. – Hva mener du?
– Han kommer nå. – Allerede? Peter er her!
– Velkommen, Peter. – Takk.
– Hallo på dere. – Fru Sejersen, så hyggelig!
Hva gjør du her?
Jeg ble gal av det håndverkerbråket, og det var så tomt uten dere.
Så ringte jeg til Peter og fikk skyss.
– Du skulle først komme i morgen. – Ja, men så ringte fru Sejersen.
– Det er fantastisk her. – Har dere vært i vannet?
Jeg må bare forklare noe. De bildene –
– jeg sendte til deg av huset... Det er altså ikke riktig hus.
– Jeg har ikke fått noen bilder. – Har du ikke?
– Kult hus, fru Sejersen! – Ja. Da skulle du se naboens.
Det er fullt av møbler man ikke kan sitte i.
Tidlig i seng, og så er vi klare til i morgen. Ikke sant?
Sov godt.
– Sov godt nå, vennen min. – Ikke vær oppe og les hele natta.
Det er det ingen fare for. Mine egne krimbøker er litt kjedelige.
– God natt, pappa. – God natt, min skatt.
– God natt. Sov godt. – I like måte, pappa.
– Og glem nå den boka hos naboen. – Selvfølgelig.
Nei, altså, hun er jo oppe.
Hallo?
Hallo!
Unnskyld!
– Jammen... Er det nå deg igjen? – Unnskyld. Jeg vet det er sent.
– Hva gjør du her i huset mitt? – Kunne jeg få låne den boka?
Det er fordi den er sinnssykt spennende.
Det er den siste i en serie, og jeg har lest...
Jeg vil be deg om å forlate huset mitt med én gang!
– Selvfølgelig. Men det er sant. – Farvel.
Farvel, farvel, og... Men...
– Farvel. – Jeg kan også godt se...
Gud bevare meg vel.
Ja... Ja, akkurat. Ha det.
Hysj. Kom igjen.
– Herregud, så rike de er. – Hysj!
– Vi skulle hatt med lastebilen. – Hysj!
– Unnskyld. – Din idiot. Du vekket dem.
Kom igjen, av gårde! Slukk lykta di.
Hallo?
Datamaskinen min.
Bombe!
Nei! Ikke bomba nå. Tenk på håret mitt.
Å nei, det er klart.
Nei, la være.
Jeg har en! Jeg har en! Se.
– Jeg har altså fire. – Jeg har sju.
Men min heter Carsten.
Og den er så kul!
Å, pappa. De der må vi prøve.
– Det skal vi, Ole. – Hvem fanger den neste krabba?
– Det gjør jeg. – Nei, det gjør jeg!
– Vekk med det der. – Hei, hei!
– Hei. – God dag, det er politiet.
Det var innbrudd hos naboen i natt. Du befant deg i huset kl. 22.30.
– Ja, jeg var der borte i går. – Hvorfor arresterer vi ham ikke nå?
Og så...pepperspray. Håndjern.
– Var du invitert? – Nei, det var jeg ikke.
Det tror jeg visst ikke vi var. Nå skal dere høre.
Jeg tok ham på fersk gjerning, og så var han så frekk å bryte seg inn!
– Ulovlig å gå inn i andres hus. – Ja, ja, det vet jeg godt.
Og jeg er også lei for... Men er det tatt noe?
Er det tatt noe? Datamaskinen min er stjålet!
– Den du sto og fiklet med. – Jeg ville jo bare låne krimboka di.
Det er en dårlig unnskyldning.
Hvorfor ransaker dere ikke den hippievogna og finner pc–en min?
– Vi må se i sommerhuset. – Ja, selvfølgelig.
– Pappa, skal du i fengsel? – Nei, selvfølgelig ikke.
– Jeg ville aldri tatt pc–en din. – Så sier vi det.
Vi begår ofte ulovligheter her i familien.
– Men alltid innen lovens rammer. – Hei...
Det er silke, ikke en gulvklut. Pass bedre på tingene.
Nå, endelig. Så kan vi få sett.
Vi fant ikke noe. Vi kommer tilbake hvis det er nytt i saken.
Hva sa du? Jammen jeg så ham jo stå i huset mitt.
– Vi kan dessverre ikke gjøre mer. – Boka er en dårlig unnskyldning.
– Det var det altså ikke. – Vet du hva?
Jeg skal nok få tatt innersvingen på dere alle sammen.
– Hallo! – Å, slapp av, da.
– Hvorfor gikk du dit bort igjen? – Ja, pappa, ærlig talt.
– Det var så dumt. – Tenk at noen kan tro pappa er tyv.
Jeg er aldri blitt beskyldt for å stjele før.
Kanskje vi burde droppe denne ferien og dra hjem.
– Nei, pappa. – Det er så hyggelig her.
Ja, men hvis den naboen fortsetter, kan vi ikke bli her.
– Det er synd på pappa. – Ja. Det er det.
Men hva kan vi gjøre?
Pappa liker ikke å være her fordi naboene tror han er tyven.
– Vi må bare finne tyvene. – Vi kan ikke bare fange de tyvene.
– Jo! Hvis vi er bevæpnet. – Vi gir dem en skikkelig omgang.
Stopp da, dere to.
Vi må bare finne dem og si det til politiet.
Kom igjen! I familien vår hjelper vi hverandre.
– Pappa, hva gjør de i krimbøkene? – Hva de gjør i krimbøkene?
Står det ikke hvordan man fanger tyver?
Jo, man forhører folk og leter etter spor og mistenkte.
Hva gjorde du inne hos naboen? Det virker mistenkelig.
Onkel Anders! Hvordan fanger man tyvene i krimbøkene?
Etterforskningen begynner med at man finner vitner til forbrytelsen.
Man leter etter spor på åstedet.
Det kan være papir fra en drops, en sigarettsneip,–
– et avtrykk av et bildekk eller fotspor.
Hun kommer. Skynd deg.
Man må ikke glemme klassikeren, den geniale forkledningen.
Da kan man holde øye med åstedet uten at noen ser det.
Men det viktigste er oppmerksomheten. Man legger bare merke til alt.
Jeg tror vi kan finne tyvene.
Nå, ja... Det er snilt av deg, Per, men det er dessverre ikke så enkelt.
– Hva med den der? – Nei... Den er for liten.
Det er umulig.
Jeg tror vi trenger en pause. Sistemann er et råttent egg!
– Kom. – Mie, vent litt da.
Det gjelder ikke.
Du sier selv at man skal tenke seg om.
Vi må bare finne ut hvor tyvene gjør sitt neste innbrudd.
Og så tenker jeg enda mer, at hvis jeg var en tyv, –
– ville jeg lete etter det huset der det var flest ting å stjele.
Du har rett! Tyvene vil være der det er flest dyre ting.
Så derfor må vi finne det dyreste sommerhuset på øya.
Du er så smart!
– Se hvor gamle de er. – Å ja.
Se hvor rynkete de er.
– Søs, er du ok? – De har vært kjærester i 1000 år.
Guten Tag.
Det er bare oss. Vi er forkledd som tyskere.
Da er det ingen som legger merke til oss.
Kanskje dere skulle bytte drakter?
Ops! Hjelper dere oss?
Det så vi ikke. Det gikk så fort med å få dem på.
– Er det noe galt, Søs? – Nei, nei, det er...ikke noe.
Jeg skal heller ikke blande meg. Du ligner en høne vi hadde engang.
Den endte som mat.
Jeg er bare redd for at Peter ikke liker dette godt nok.
– Og deg. – Ja...
Mine damer. Vær så god.
– Da stemmer det igjen. – Så tar jeg herren.
Hvis du er redd for å miste Peter har Vadehavet et bra ordspråk.
Hva mener du?
Hvis du er ute på havet og kysser din kjæreste –
– akkurat klokka 12, når solen står høyest på himmelen, –
– da er det han og deg for alltid.
Er det sant?
Så nydelig!
Jeg og ham for alltid.
– Var det sånn for deg også? – Ok, ja. Mange ganger.
– Nå, men vi skal også videre. – Lykke til med utkledningen.
Og takk, fru Sejersen. Nå skal vi ut og padle kajakk.
– Bra vi fikk orden på draktene. – Ja, nå er det mye bedre.
– La oss sondere terrenget. – Ja, la oss det, fru Sejersen.
Det må være her. Det er skikkelig luksus, hva?
Men pappa? Hvis dette var en kriminal, –
– og hvis du var helten, –
– så ville du finne ut hvor tyvene gjemte seg.
Kanskje. Jeg har jo ikke jeg med noe detektivutstyr.
Det skulle være imot vindretningen.
Så lyden blåser vekk fra huset.
Du er så kul, pappa.
Denne veien.
Og så kan det godt være litt høyt... uten å bli altfor åpent.
Her borte. Og så aller viktigst: Vi må ha sola i ryggen.
Så her inne, her. Rett her ville en tyv stå.
– Hei, du der! Hva gjør du her? – Øh... Vi...
– Holder du øye med huset mitt? – Overhodet ikke!
Jo, men ikke på den måten.
Hvorfor står du her da? Jeg leser mange krimbøker.
Med vindretningen, sola, terrengets høyde, er dette det perfekte stedet.
Ja. Det skjønner jeg. Men vi er jo ikke innbruddstyver.
Så... Kom, Per. Ha det. Ha det.
Nå tror han også at jeg er en tyv. Det blir bare verre og verre.
– Skal du ikke være med, onkel A? – Nei takk. Kunsten kaller.
– Jeg skal ut og finne et fint motiv. – God fornøyelse.
God østersjakt!
– Au, for satan! – Det må du virkelig unnskylde.
Ja, det er ok, mann.
Så er det østers, venner. De skal være lukket. Da er de gode.
Dere skal helst gå der jeg går. Ellers kan dere synke nedi.
– Er det Søs? – Hei, hei!
– Hun kan da ikke padle kajakk. – Det lærer hun nok.
– Her er en stor, god én. – Så gjelder det å samle flest.
– Det blir visst meg. – Det tror jeg ikke.
– Har dere noe i kikkerten? – Ja, vi kikker faktisk på...
– På seler. – På seler?
Er det seler her? Jammen det er jo et perfekt motiv.
Bli endelig liggende.
Sånn! Ja. Perfekt!
– Fru Sejersen! – Hjelper du oss?
Hvis dere visste hvor mange dum– dristige turister jeg har hjulpet...
Du må hjelpe oss! Vi synker nedi.
Hørte dere ikke hva jeg sa?
Se, pappa, hva jeg har laget til deg.
– Hva er det? – Detektivutstyr.
– Så fint. – Da kan du vise at du ikke er tyven.
– Skal du ikke ha det selv? – Nei, jeg har mitt eget her.
Kaller, kaller. Er det ikke smart?
Kaller, kaller. Jo, det er kjempesmart.
– Hva er det, pappa? – Det er bare...
– Må vi hjem likevel? – Ja, det er dessverre best.
– Kan vi ikke vente til i morgen? – Jo, ingen reiser før i morgen.
Sånn sier vi alltid her på øya.
Snart er det østers. Hjelper du meg?
– For en fart du har. – Vet du hvor Mie, Ole og Søs er?
Nei, dessverre. Men har du sett her, Lille Per?
– Hva sier du da? – Så fint!
Takk skal du ha. Syns du ikke det ligner?
Jo, men hva er det det ligner?
Det er to menn som ser etter seler. Det heter "Selkikkerne".
Det ser ut som om de kikker mot land. Der er det jo ingen seler.
Ja. Ja, minsanten. Det gjør de jo også.
Per? Nå.
Mie! Ole! Pappa vil dra hjem! Vi må gjøre noe!
Ole? Mie?
Unnskyld. Unnskyld, jeg trodde dere var...
Pappa? Pappa, kan du høre meg? Pappa, det er Per.
– Per? – Ja. Tyvene er inni huset.
Er du inni huset? Per, kan du høre meg?
Det må du ikke!
Per! Er du der?
Det var merkelig.
Hei! Hans! Kom nå, for faen. Vi har det travelt.
Ja, ok.
Per, hallo! Hallo! Per, kan du høre meg?
Fru Sejersen?
– Fru Sejersen? – Jeg er litt opptatt.
– Det tar litt tid. – Det er helt ok.
– Per har visst løpt over til naboen. – Kanskje østersen ikke var helt god.
Pappa, tyvene er her fremdeles.
Pappa? Pappa er du der?
Per, du må ikke være der inne.
Per, prøv...
Nei... nei.
Unnskyld? Unnskyld, kunne jeg...? Unnskyld?
Unnskyld, kunne jeg få lov til å låne et toalettet?
Jeg kan nesten ikke... holde meg.
Unnskyld?
– Vi er nesten ferdige her. – Tror du det er ok med pappa?
– Er vi klare? – Ja. Sistemann er ei hengerumpe!
Vil du dytte meg også? Litt fort. Gi meg en dytt, takk.
Hva så, hengerumpe?
Er det ikke nabojenta?
– Å, så søte de er. – Hvem?
Selene der borte. Skal vi padle nærmere?
Å, dem. Jo, jeg skal bare...
"Virker ikke"? Nei, nei, nei.
Nei! Det er ikke sant.
– Hva heter du? – Natalie.
– Vil du være med og ha en is? – Ja.
Mie, vent litt!
Er den tung? Jeg tar døra.
– Tror du det er ham? – Jeg er sikker.
Han var her inne om kvelden og snuste rett før innbruddet. Det er ham.
Det må det være. Hva tok han?
Han tok pc–en min.
Nei! Nå er det tredje gang du bryter deg inn, og denne gang på toalettet!
Det er ham! Det er den samme mannen som lusket rundt ved huset mitt.
Det var en nødløsning. Jeg trodde sønnen min hadde gått inn i huset.
– At han hadde gått på toalettet her. – Og så fikk jeg tull med magen...
– Får jeg se i lommene dine. – Kroppsvisiter!
– Jeg er jo ikke kriminell. – Det er vi flere om å avgjøre.
– Vil du forlate... – Kom deg vekk! Nå!
– Utrolig hva man må finne seg i. – Det er en sigøynerleir.
Nå drar de, pappa. Kom da! Tyvene stikker av.
– Jeg skal bare... – Søs, hei. Kom her.
Du virker litt merkelig. Er det noe jeg skal gjøre?
Kan vi bare vente litt? Bare litt?
Bare...tre, to, en, nå.
Søs! Rolig, rolig.
– Peter, hjelp meg! Jeg drukner! – Søs, prøv å reise deg opp.
Jeg tror jeg når bunnen her.
– Du skylder meg et kyss. – Nå er det jo for sent.
– For sent? – Ja, og jeg vil gjerne hjem.
Søs... Det kan aldri være for sent.
Hei, skatt. Jeg var bare ute og handlet.
Så så jeg ATV–en din. Hva gjør du, kjære?
Jeg får is av Mie og Ole.
– Av dem der? – Ja.
Nei, vet du hva? Du skal ikke ta imot noe av den familien.
– De er ok. – Nå syns jeg vi går hjem. Kom.
Hei! Hva gjør du?
Hva i all verden?
– Var det Per? – Jeg tror det.
Så du det skrekkelige barnet? Han har stjålet Natalies ATV.
– Det kunne ikke Per finne på. – Det ser dere vel.
Vet dere hva? Jeg holder på å bli veldig lei av familien deres.
Og det er du også. Nå går vi. Kom.
– Hva driver han med? – Jeg aner ikke. Søs...
– Per har akkurat stjålet... – Jeg orker ikke mer akkurat nå.
– Kan du ikke ta disse her? – Per!
Hva gjør du? Se deg for, din lille idiot!
Her på øya sier vi alltid at hvis du har spist en dårlig østers, –
– så er det godt med en is.
Har dere sett Per?
Ta det rolig. Han nyter freden her på øya sammen med Mie og Ole.
Bra.
Nei! Kom igjen, da!
Å nei!
– Er du med? Kom igjen. – Er det virkelig nødvendig?
– Jeg syns vi har nok nå. – Sånn blir det.
– Skal vi ikke bare komme oss vekk? – Nei. To hus til. Det var planen.
Se her! Den er søt. Det er en elefant, Eigil.
Si meg en ting, hva faen er galt med deg?
Kom igjen.
– Hei. Hvem er det? – Dette er en liten dritt.
En liten dritt som spionerer på oss.
Skal vi ikke la ham stikke? Det er bare en liten gutt.
Det har du rett i. Stikk med deg.
Hva snakker du om? Han har akkurat hørt hele planen vår!
Jeg vet akkurat hvor du skal.
– La være. – Det er bare en gutt.
Dette her, du... Det er mye bedre.
Og så er vi også langt vekk når de finner ham.
Og hvis du forteller noen hvordan vi ser ut, –
– finner vi deg. Er du med?
Så kan du prøve å knyte opp dem.
Jeg vil ha igjen elefanten min, Bodil.
Jeg vil ha en sjiraff som heter Kurt.
Vil du det?
Kom da. Vi har det travelt.
Hvor mange kuler kan man få?
– Det kan jeg jo selv bestemme. – Jeg vil betale.
Tre ganger har han brutt seg inn i hjemmet mitt.
Nå har en av hans forferdelige barn stjålet Natalies ATV.
Har du hørt det? Det har vært innbrudd i sommerhuset mitt.
Alt er borte. Maleriene, teppene, B&O. Selv tennismaskinen min.
Det er ikke sant! Det er garantert naboen min.
Det er ham. Han går også og lusker rundt.
– Han lusker rundt der oppe. – Det er fryktelig. Er du forsikret?
Selvfølgelig er jeg ikke forsikret. Jeg er ikke engang...
Du må ikke bryte sammen. Mogens!
Nå er det din tur, gamle gutt. Hvor ble det av ham?
Nå har jeg fått nok av dette stedet!
Hvorfor har han satt den der? Det var da et merkelig sted.
– Han må vel være her i nærheten. – Å gud. Ikke nå igjen.
– Jeg visste at dere også var med. – Vi fant den bare.
– Vi leter etter Per. – Hele deres familie er kriminelle.
– Bli med meg! – Vi må finne Per.
Dere skal ikke finne noen. Inn i bilen! Det gjelder deg også.
Inn, inn! Du blir her og passer på den.
Hallo? Det er Per. Pappa, er du der?
Hallo? Kan du høre meg?
– Skal du ha en til? – Nei, ellers takk.
Det skal du vel.
Hva fanken er det for en lukt? Sitter du nå og driter igjen, Hans?
Unnskyld.
– Det er ikke meg. – Jeg lukter det helt bort dit.
– Det er ikke meg. – Hold opp.
Hva spiser du? Du er råtten innvendig.
Jeg har bare spist litt mysli.
Nå... Slutt med å sitte og late deg.
– Kom igjen. – Det smaker så godt.
– Hva er det for mysli? – Det er bare den med nøtter.
Da er det klart du får luft i magen. Du må spise den med bær.
– Jeg tåler ikke bær. – Du tåler ikke nøtter heller.
Må vi dra hjem nå? Vi har nesten akkurat kommet.
Jeg har ikke lyst til å være her.
– Vent til i morgen etter klokka 12. – Nei!
Jeg kan miste jobben min på dette.
Ingen vil ha en bokholder som de tror stjeler.
– Kan vi ikke gjøre noe? – Dere kan hjelpe til å pakke.
– Pappa! – Per!
Å nei, hva nå?
Pappa!
Per, hva har skjedd? Er du ikke sammen med Mie og Ole?
Jeg har funnet tyvenes gjemmested, og jeg vet hvem de er.
– Nå kan vi vise at du ikke er tyv. – Er det sant?
Per!
Nå er det ut. Ut! Kom her. Nå skal jeg si dere noe.
Nå, der har vi ham. Og dere blir her!
– Hva skjer her? – Dine barn stjeler også, hva?
– Nå tar vi det litt med ro. – Det tror jeg ikke vi gjør!
– Jeg har simpelthen fått nok. – Per har funnet tyvenes gjemmested.
Vi er på vei dit. Bli med så du kan se det.
Ja.
Husker du ikke hvor det var?
Jeg syns det var her. Alt gikk bare så fort.
– Nå har vi kjørt rundt i en time! – Per gjør så godt han kan.
– Åpenbart ikke godt nok, hva? – Vent litt.
– Det var der borte jeg stanset. – Der borte?
– Da er det her! Det var her! – Bra, Per.
Se...
Det var altså her.
– Det var det! – Ja, jeg vet det, kjære.
– Dere bare ljuger. – Nei!
Jo, det gjør dere. Gud bevare meg vel.
Det var her, pappa. Det er alle tingene.
– Hva skjer her? – De har tatt alt vi har.
Bare bli sittende. Jeg ser om jeg kan hjelpe til.
– Han har tatt alt sammen. – Rett der borte!
– Hvor lenge var du borte? – Hva har skjedd?
Du og dine hjelpere har lokket meg og henne vekk, –
– så dine hjelpere kunne tømme huset mitt.
– Hva for noe? – Alle tingene mine er borte.
Hva driver du med?
Hør her, det er ham. Det er ham!
Jeg har ikke noe med det... Det har jeg ikke.
Få tak i ham! Han kan ikke dra.
Gjør jobben deres!
– Vi kjører straks. – Jammen, pappa!
Tyvene sa at de skulle bryte inn i to hus til før de var ferdige.
Nå har de vært hos naboen. Da mangler de bare ett hus.
Det kan godt hende, Per. Men det er hundrevis av hus på øya.
Vi kan ikke finne ut hvor de slår til neste gang.
Ikke denne gangen.
På dette tidspunktet i krimbøkene får helten en god idé, og så...vips.
Ja, men dette er ingen krimbok. Dette er alvor.
Jeg er lei for det, men vi drar nå.
– Det kan du ikke. Det er høyvann. – Ok, da drar vi i morgen tidlig.
Og det er ingen diskusjon.
Hei.
Det har vel ikke skjedde noe med den?
– Takk for lånet. – Det var så lite.
– Ses. – Ses.
Det blir politiet som avgjør det. Ja, vi snakkes.
– Så fikk han dårlig samvittighet. – Nå tier du stille.
– Hva sa du, skatt? – Per er ingen tyv.
– Det er jeg ikke så sikker på. – Nei. Men det er jeg.
I all verden!
Nå... Fikk ikke du sove heller?
Nei.
Denne ferien ble ikke helt som jeg hadde regnet med.
Er det noe med deg og Peter?
Kanskje så...
...så blir det ikke ham og meg for alltid.
Jenta mi, du skal ikke bekymre deg så mye.
Nyt det du har...her og nå.
Se på denne blomsten... Nå er den her.
Og nå er den borte.
Ja, eller...snart er den borte. Eller i morgen.
Nei, det var nok ikke den store oppmuntringen.
Det var faktisk akkurat det jeg trengte å høre.
God natt. Og takk.
– God natt, Søs. – God natt.
– Skal vi hjelpe deg? – Ja.
Hvis du og Ole holder maleriet, setter jeg meg inn...
Onkel Anders, de mennene kjenner jeg. Det er tyvene du har malt!
– Ulovligheter! – Det er bra.
De holder øye med husene de skal bryte seg inn i.
– Derfor ser de ikke mot vannet. – Minsanten! Så flink jeg er.
Da kan vi finne ut hvor de bryter seg inn neste gang.
– Hvordan kan vi det? – Vis oss hvor du har malt bildet.
Kom igjen, Per.
Jeg kommer nå!
– Var det her, onkel A? – Jeg må bare...
– Det er ok, onkel A. – Kjenner dere det ikke?
Man må bare få igjen pusten. Så. Nå er jeg klar.
Ja, ja. Det var her.
Ja, akkurat sånn lå de.
– Og de kikket den veien, hva? – Nei, det var litt til høyre.
– Det er ingen hus der. Det er skog. – Jo, det er et hus!
Det er noen i huset.
Det er tyvene! De er der!
Ja!
Søs! Se nå å bli ferdig.
Jeg skynder meg alt jeg kan.
Det er høyvann om en time. Vi må dra! Hvor er Ole og Per?
Pappa, er du der? Pappa?
Per, hør nå her. Ikke mer lek nå. Vi skal dra nå.
Vi vet hvor tyvene er. De bryter seg inn i et hus nå. Skynd deg!
Bli der. Vi kommer.
– Der borte. Bak trærne. – Er det politiet? Bra.
– Nå skal du høre... – De skal ha en skikkelig omgang.
– Glimrende idé, fru Sejersen. – Tre–fire timer?
Det kan ikke stemme! Da er de jo borte.
– Ja, ok. Ja, farvel. – Se der borte.
Fy søren.
– De kan være her om tre–fire timer. – Da er iallfall tyvene langt unna.
Det kan ikke stemme!
Hei, er det ikke høyvann nå? Da kan de ikke stikke.
– Det er først om en time. – Det kan de lømlene saktens rekke.
Med mindre vi forsinker dem.
– Hva mener du? – Uten at de oppdager at vi gjør det.
– Hvordan da? – Hør her.
– Kom igjen, Hans! – Ja, ja, Eigil.
– Skjer det noe der borte? – De løfter fremdeles.
– Mie, er du klar? – Ja. Vi er klare nå.
Bra, Mie.
– Nå tror jeg de kjører. – Mie, de drar nå. Skynd deg vekk.
De lukker bilen sin nå. Nå setter de seg inn.
Nå skal de få!
Dritbra, Hans. Bare to hus til, og så er bilen stappfull.
Det er vår tur til å ligge på stranda.
Hva faen er det?
Det må være fra stormen. Skal jeg snu?
Nei, det er en omvei. Gå ut og fjern den.
Hva skjer med deg, spagetti–armer? Nå skal du se her.
Ok. Hans... Nå setter du deg inn i bilen.
Du snur, og så kjører vi tilbake. Er du med? Raska på.
Bra, Mie! Sånn, ja!
Så er det Søs og Peters tur.
Hei!
Jeg får den ikke opp alene. Så jeg lurte på om du kunne hjelpe?
– Det kan jeg, da. – Vi har ikke hele dagen.
– Er den ikke flott? – Hopp over på den andre siden.
Sånn ja. Kom da, for helvete.
Takk for hjelpen!
– Ta det rolig. – Ta den vekk! Ta den!
Fantastisk, Søs. Godt gjort.
Er du ok?
Ja, ja, det er greit. Bare kjør videre.
– Hva faen er nå det? – Jeg vet ikke.
Du må ikke gjøre dem redd.
– Hei, små sauer. Kom igjen, små får. – Gå nå vekk med dere. Hallo!
– De forstår ikke hva du sier. – Jo, det er sauer. Stikk med dere.
Hallo! Gå nå etter den svarte, mann.
– Eigil, den har lagt en lort. – Kom nå inn med deg.
De var da søte.
Veldig bra, Anders. Vi tar det herfra.
Så skal vi to i gang.
FASTLANDET
Sånn. Kom her. Kom igjen.
Vi setter det her.
Så venter vi bare.
Om tolv minutter stenger høyvannet veien.
Så. Nå kommer de.
Per! Kom tilbake! Per!
Per!
Per, de kan se deg.
– Jeg trodde det var rett ut der. – Hvorfor peker skiltet den veien da?
– Det burde altså være den veien. – Gi meg det dumme kartet.
– Vi følger skiltet, hva? – Rekker vi det mens det er lavvann?
Den klarer å kjøre over ved høyvann. Kom igjen.
Kom da, Hans.
– Per, hvor skal du? – Jeg må bare noe.
Hei. Ja. Ole, de er på vei til deg nå.
Det er vel ikke veien til fastlandet.
Det var jo det jeg sa. Det var det jeg mente du sa.
Vi kan se på dette.
– Vil du ha skyss? – Ja takk.
Vi svinger bare ved neste kryss.
Hva er nå det for noe? Hva driver han med?
– Det er der! Vi skal av der borte. – Hva er det han vil?
– Hva? – Vi skulle vært der borte.
Kunne du si det litt tidligere neste gang?
Så irriterende han er! Han sperrer oss, den lille idioten.
Si noe til ham, for faen.
– Vil du være snill og flytte deg? – Det kan hende han er tysker.
Hallo, du! Raus, raus! Geh weg! Geh weg, geh weg!
Schnell! Auto aus Fahrrad, bitte!
Det virket. Kult, mann.
– Hei, pappa. Jeg gjorde det. – Perfekt, Ole. Det er høyvann nå.
Ole, kom opp til oss. Så kan du se når de blir arrestert.
Kom!
Nå har jeg det. Vi flytter den bommen dit bort.
Kom.
– Kan du se dem? – Nei, ikke ennå.
– Men...der er de. – De har det visst travelt.
Men de rekker det ikke. Får jeg se?
Se på dem. Nå nærmer de seg vannet.
Og nå stopper de.
Sånn ja.
Nå kjører de. De kjører likevel. Men det er jo høyvann!
Får jeg se?
– Jo, det kan de tydeligvis. – Får jeg se?
Nei, altså.
– Vi må sette bommen på plass igjen. – Ok.
– Hva faen skjer her? – Yes! Jeg visste det.
Kom igjen, for helvete!
– Per kaller pappa. – Hei, Per.
Vi flyttet bommen. Nå kan de sitte fast til politiet kommer.
Du er genial, Per.
– Hva gjør vi nå? – Vi må ut herfra. Kom.
Hva gjør de? Vi er nødt til å redde dem.
– Du må ikke løpe ut til dem! – Det er min skyld at de er der ute.
– Det er altfor farlig. – Per, vær forsiktig!
Si til Anders at han skal komme ned til havveien.
– Er du helt sikker på dette? – Ja, ja. Bare kom nå.
– Dere må bli i bilen! – Hva gjør den lille dritten her?
– Dere må bli i bilen! – Hva snakker du om?!
Vi kan jo ikke bli her! Kom igjen.
Nei! Dere må ikke gå vekk fra bilen! Den grå dama kommer og tar dere!
– Og da kan dere drukne! – Den grå dama?
Dere kan sitte fast!
Dette er Vadehavet. Du kan vade gjennom det.
Vil du helst ha en våt sokk eller en tur i buret? Kom igjen.
Nei! Kom tilbake!
Hva skjedde?
Bena mine sitter fast.
Dette vannet...stiger det ikke?
– Har du sett Per? – Han er der ute.
– Hjelp! Hjelp, vannet stiger! – Hjelp oss!
– Jeg kommer! – Kom igjen! Du klarer det!
– Svøm nå, gutt! – Jeg kommer!
– Kom igjen! Vi drukner her ute! – Hjelp oss!
Vi drukner! Svøm, for helvete! Svøm!
– Jeg kommer! – Hold ut!
Kom igjen!
Hold godt fast!
Takk, gutt. Du har reddet livet vårt.
Per!
Ta tak, alle sammen. Ja, ta tak.
Hjelp! Hjelp!
Er dere klare? Så drar vi. En, to, tre. Dra!
En gang til. En, to, tre!
Det er politiet.
– Godt jobbet. – Fantastisk, Per.
Du har ikke bare fanget tyvene, men også reddet dem.
Søs. Klokka er 12.
– Skal vi bytte? – Det kan vi godt.
– Sånn. – Vær så god.
– Når skal vi spise, pappa? – Om to minutter.
Au, au, au!
Ja, jeg tror visst jeg vil si et veldig stort unnskyld.
Det er mottatt.
– Du fikk aldri lest ferdig krimboka. – Å, takk.
Jeg har fått nok krim for mange år framover.
Men bare for sikkerhets skyld... Hvis jeg kan spare den til senere.
– Takk. – Velbekomme.
Da er det tid for å ta bilde. Kom, alle sammen.
Still dere foran bassenget.
Per, du kan sette deg i midten.
Sånn der. Er dere klare?
Sånn ja. Ti sekunder.
Hei, vi mangler en. Hvor er onkel Anders?
Bomba!
Norske tekster: Lise Weggersen Scandinavian Text Service 2015